Vi droppede det godkendte manuskript og filmede et nyt, jeg skrev i morges.
Jeg kan forstå De har været under voldsomt pres på det sidste, -
- siden begyndelsen af den terrorisme-sag.
Vi tænkte det ville være en god idé, at lade Dem slappe af. Piger!
Intet som varm mælk.
- Kan forstå De nyder et glas hver aften. - Lige siden jeg var lille.
Men du tager fejl, terroristen var aldrig et problem.
- Virkelig? - Kansler...
- Siger De, han ikke lever? - Terroristen er blevet neutraliseret.
Du godeste, kansler! Se! Terroristen!
Fang ham!
Jamen dog!
Endelig! Nu skal hele verdenen vide besked...
Slip mig! Jeg er jeres kansler!
Hvor vover I?! Jeg er kansleren!
Bedrager!
- Soldater! Han er en terrorist! - Skyd den forræder!
- Løgner! Bedrager! - Læg an!
Skyd!
Hvad vil de gøre? Finde os? Spiller ingen rolle, vi er det mest berømte show.
Du er min agent, det er hvad du får løn for. Beskyt mig!
- Han er som min mor. - Du er gal.
Eller også fik jeg ikke bryst.
- Er alt en joke for dig? - Kun de ting der betyder noget.
- Hvad hvis de kommer efter dig? - Lad mig fortælle, hvad der vil ske:
Jeg vil komme med en undskyldning, skaffe penge til partiet, -
- og i mellemtiden vil seertalet skyde gennem loftet. Stol på mig.
Gordon...?
Gem dig, Evey!
Nu er det ikke sjovt længere, komiker.
Fanget!
Ved du, hvorfor du er her, Evey Hammond?
Du bliver anklaget for tre mord, -
- sprængning af regeringens ejendom, terrorisme, forræderi og optøjer.
Straffen er døden for henrettelsespeloton.
Du har én chance for at redde dit liv.
Du skal fortælle os hvem og hvor "V" er.
Hvis dine informationer leder til hans tilfangetagelse, bliver du frigivet.
Forstår du, hvad jeg siger?
Du kan vende tilbage til dit liv, miss Hammond.
Du skal bare samarbejde.
Bearbejd hende!
Jeg ved, jeg ikke kan overbevise dig om, at det ikke er et af deres tricks.
Men jeg er ligeglad. Jeg er den, jeg er.
Jeg hedder Valerie. Jeg tror ikke, jeg har længe igen, og vil fortælle nogen om mit liv.
Dette er den eneste selvbiografi, jeg vil skrive, -
- og åh, gud, jeg skriver den på toiletpapir.
Jeg blev født i 1958, i Nottingham.
Jeg husker ikke meget fra min barndom, men jeg husker regnen.
Min bedstemor ejede en gård i Tottlebrook, og hun sagde at Gud var i regnen.
Jeg fik gode karakterer og tog på pigeskole. Der mødte jeg min første kæreste.
Hun hed Sarah. Hendes håndled var smukke.
Jeg troede, vi ville elske hinanden for evigt.
Jeg huskede en lærer sagde, at det bare var en fase, man ville vokse fra.
Det gjorde Sarah...
...men ikke jeg.
I 2002 blev jeg forelsket i en pige der hed Christina.
Det år sprang jeg ud for mine forældre.
Jeg kunne ikke gøre det uden Chris i hånden.
Min far ville ikke se på mig. Han sagde, jeg aldrig skulle komme tilbage.
Min mor sagde intet. Men jeg havde fortalt dem sandheden. Var det egoistisk?
Vores ærlighed er alt vi har.
Det er den sidste del af os.
Men i den del, er vi frie.
Det ender, når du ønsker det.
- Bare sig, hvor han er. - Jeg ved det ikke!
Jeg har altid vidst, hvad jeg ville med mit liv, -
- og i 2015 fik jeg min første filmrolle - i Salt Flats.
Det var mit livs vigtigste rolle, ikke på grund af karrieren, -
- men fordi sådan mødte jeg Ruth.
Da vi kyssede for første gang, -
- vidste jeg, at jeg aldrig ville kysse andre læber.
Vi flyttede sammen i en lille lejlighed i London.
Hun dyrkede Scarlet Carsons i vores altankasse, -
- og vores lejlighed duftede altid af roser.
Det mit livs bedste år.
Men Amerikas krig blev forværret og kom til London.
Forslaget fra forsvarsministeren, Adam Sutler, om at lukke de sidste stationer...
Derefter var der ingen roser. Til nogen som helst.
Du holder ikke ud meget længere. Du vil dø her.
Hvorfor beskytte nogen, som er bedøvende ligeglad med dig?
Jeg husker hvordan ordene ændrede betydning.
Hvordan ukendte ord som "sideløbende" -
- og "fortolkning" blev skræmmende.
Mens ord som "Nordild" og "Articals of Allegiance" blev kraftfulde.
Jeg husker, hvordan "anderledes" blev "farlig".
Jeg fatter det stadig ikke. Hvorfor de hader os sådan.
De pågreb Ruth, da hun købte ind.
Jeg har aldrig grædt så inderligt før.
Det varede ikke længe, før de kom efter mig.
Det virkede underligt, at mit liv skulle ende her, -
- men i tre år havde jeg roser og undskyldte til ingen.
Jeg kommer til at dø her. Hver del af mig vil forsvinde.
Hver del, på nær én.
Den er lille og skrøbelig, og den eneste ting i verdenen der er værd at have.
Vi må aldrig miste den eller give den væk. De må aldrig tage den fra os.
Jeg håber, at du vil undslippe dette sted.
Jeg håber verdenen ændrer sig, og ting bliver bedre.
Men jeg håber allermest, at du forstår, -
- at jeg mener det, når jeg siger, at selvom jeg ikke kender dig, -
- og selvom vi aldrig vil mødes, grine sammen, græde sammen, -
- eller kysse dig... så elsker jeg dig. Af hele mit hjerte.
Jeg elsker dig.
Valerie.
Jeg skal informere om, at du er blevet dømt af en særlig domstol.
Og med mindre du vil samarbejde, bliver du henrettet.
Forstår du, hvad jeg siger?
- Ja. - Vil du samarbejde?
- Nej. - Meget vel.
Før miss Hammond tilbage til sin celle!
Saml seks mænd, tag hende ud og skyd hende.
Det er tid.
Jeg er klar.
De vil bare have lidt information. Bare sig noget, hvad som helst.
Tak, men jeg vil hellere dø.
Så frygter du intet længere. Du er helt fri.
Hvad?!
- Goddag, Evey. - Dig...
- Det var dig? - Ja.
Det var ikke virkeligt.
- Er Gordon...? - Beklager, men mr. Dietrich er død.
Jeg troede de arresterede ham, men da de fandt Koranen, blev han henrettet.
- Heldigvis fandt jeg dig først. - Du fandt mig?!
Du gjorde dette mod mig. Du klippede mit hår.
Du torturerede mig. Du torturerede mig!
Hvorfor?
Du sagde, du ville leve uden frygt.
Det var den eneste måde.
Du vil sikkert aldrig tilgive mig, men det var så svært for mig!
Hver dag var en pinsel. Hver dag ville jeg ende det.
- Men du nægtede at give op. - Du er syg! Du er ond!
Du kunne have stoppet det. Du kunne give op, men det gjorde du ikke.
- Lad mig være! Jeg hader dig! - Sådan, ja!
Jeg troede også det var had.
Det fængslede mig, styrede mig.
Jeg troede, jeg skulle dø fuld af had.
Men så skete der noget... ligesom for dig.
Hold kæft! Jeg vil ikke høre dine løgne!
Din egen far sagde at kunstnere bruger løgne til sandheden.
Ja, jeg skabte en løgn, men du fandt sandheden i dig selv.
- Nej! - Det er ligesom cellen.
Det har intet at gøre med mig.
- Jeg kan ikke føle noget længere. - Du har flygtet hele dit liv.
Hør på mig, Evey. Dette er dit livs vigtigste øjeblik. Overgiv dig.
De tog dine forældre. De tog din bror.
De spærrede dig inde, og tog hvad de kunne - undtaget dit liv.
Du troede, det var alt du mistede. Det var ikke kun dit liv, du havde tilbage.
Du fandt noget andet.
I cellen fandt du noget der betød mere end dit liv.
For da de truede dig på livet, ville du hellere dø.
Du så døden i øjnene, du var stille og fredfyldt.
Prøv at føle det du følte da.
- Jeg mærkede... - Ja?
Jeg er svimmel. Jeg behøver noget luft.
- Hjælp mig udenfor. - Vi tager elevatoren til taget.
Gud er i regnen...
V...
Jeg tager af sted.
Der er 872 sange heri.
Jeg har lyttet til dem alle, men jeg har aldrig danset til nogen af dem.
Jeg kan ikke blive her.
Det ved jeg.
Disse døre vil altid være åbne.
Jeg tænkte på at beholde dette, men det virkede ikke rigtigt, når du skrev det.
Det gjorde jeg ikke.
Må jeg vise noget, før du går?
Hun fandtes.
Hun er smuk.
- Kendte du hende? - Nej.
Hun skrev brevet inden hun døde. Jeg gav det videre til dig på samme måde.
Så skete det virkelig?
Du var i nabocellen.
Det er, hvad det handler om. Du hævner hende.
- Og dig selv. - Det de gjorde, skabte mig.
Det er universets grundlæggende princip, at hver handling skaber en modhandling.
- Det de gjorde var uhyrligt. - Og de skabte et uhyre.
- Hvor vil du tage hen? - Det ved jeg ikke.
Det ville skræmme mig før, men jeg skal vel takke dig.
Tak.
Farvel.
Evey? Må jeg spørge om noget?
Hvis jeg havde ét ønske, ville jeg ønske, at se dig inden den femte.
- Okay. - Tak.
Kansler, ingen ønsker at snakke om det, -
- men hvis vi skal forberede os på nogen eventualiteter, skal vi handle nu.
Den røde rapport foran Dem er kontrolleret af flere nedrivningeksperter.
Den konkluderer at det mest logiske angreb ville være fra luften.
En anden rapport foreslår et tog, -
- selvom tunnellerne ved Parlamentet er lukket.
- Hvem indgav den rapport? - Kommissær Finch.
- Har du nogen beviser for dette? - Nej, sir. Bare en fornemmelse.
En ting er sikkert, denne regering vil ikke overleve på dine fornemmelser.
Mr. Dascomb, det vi behøver er et klart budskab til befolkningen.
Budskabet skal skrives i alle aviser, høres i alle radioer og ses på alle fjernsyn.
Budskabet skal runge over hele InterLinket!
Landet skal indse at vi står på afgrunden af forglemmelse.
Alle mænd, kvinder og børn skal indse, hvor tæt vi er på kaos!
Alle skal huske, hvorfor de behøver os!
I det tidligere USA, fortsætter borgerkrigen med at hærge Midtvesten.
Forskere forklarer den seneste mangel på vand, som mangel på regn.
- Der forventes en stigning af vandprisen. - Politiet har arresteret ni mistænkte...
Kan du fatte det pis? De har været i gang hele sommeren.
Uden for karantæneområdet har en ny sygdom dræbt 27 mennesker.
Myndighederne har fundet nye beviser der forbinder terroristen V, -
- sammen med St. Marys nedrige angreb på London.
Min ven fra Fingeren har fundet noget.
Der var tre mænd.
Creedys mænd.
Alan Percy, Robert Keyes, William Rookwood.
Dagen efter St. Marys var Percy intim med en Beretta, Keyes dør i en brand...
- Rookwood forsvandt. - De tilfældigheder gør mig ilde til mode.
Rookwood... jeg har hørt det navn.
Han måtte have en skjult udløser på sit register i Fingeren.
Hvordan vidste han, det var dig?
Hvad gør vi?
Jeg er betjent. Jeg må vide besked.
TIL MINDET OM OFRENE FOR ST. MARYS VIRUSEN.
Da stedet blev indviet, gav det mig mavepine.
Det gør det stadig.
Det er tæt nok, kommissær.
- Vi bærer ikke mikrofon. - Jeg tager ikke risikoen.
- Har du oplysninger? - Nej, I har allerede oplysningerne.
I ønsker bare en historie.
En historie kan være sand eller falsk.
Det lader jeg dig afgøre, kommissær.
Vores historie begynder, som historier ofte gør, med en ung, succesfuld politiker.
Han er en dybt religiøs mand og medlem af det konservative parti.
Han er målbevidst og hensynsløs over for den politiske proces.
Jo mere magt han opnår, jo mere åbenlys bliver hans fanatisme, -
- og mere aggressiv bliver hans tilhængere.
Til sidst, igangsætter hans parti et særligt projekt i den nationale sikkerheds navn.
I starten menes det at være en hensynsløs søgen efter biologiske våben.
Men det sande mål for dette projekt er magt:
Fuldstændigt og totalt herredømme.
Projektet ender dog voldsomt.
Men anstrengelserne var ikke forgæves, -
- for et nyt våben blev skabt af et af ofrenes blod.
Forestil dig et virus, det værste virus du kan, -
- og forestil dig, at du alene er kuren.
Men hvis dit endelige mål er magt, hvordan vil du så bruge det?
I dette øjeblik kommer edderkoppen ind...
Han er tilsyneladende uden samvittighed som ikke skyr nogen midler, -
- og han foreslår at deres mål ikke skal være landets fjende, men landet selv.
Tre mål bliver udvalgt for at øge effekten: En skole, en undergrundsbane og et vandværk.
Flere hundrede dør den første uge.
Three Waters er blevet forurenet.
- Myndighederne prøver at forhindre smitten. - ...ødelæggelse gennem undergrundsbanen.
Med hjælp fra medierne, spredte frygten og panikken sig hurtigt, -
- bearbejdede og splittede landet, til det sande mål var i sigte.
Før St. Marys krisen ville ingen kunne forudsige valgresultatet det år.
Og kort efter valget, hvad skuer mit øje? Et mirakel.
Nogen mente, at det var sendt fra himmelen, -
- men det var sendt fra et medicinalfirma kontrolleret af visse partimedlemmer, -
- der gjorde dem alle afskyeligt rige.
Et år senere, blev flere ekstremister stillet for retten, dømt og henrettet, -
- mens et mindesmærke blev bygget for at hellige deres ofre.
Men det endelige resultat, det geniale ved planen, var frygten.
Frygten blev det endelige redskab, -
- og gennem den blev vores forhenværende politiker udnævnt som højkansler.
Resten er, som de siger, historie.
- Kan du bevise dette? - Hvorfor tror du, jeg stadig lever?
Vi vil gerne bringe dig i beskyttelsesarrest, mr. Rookwood.
Det tvivler jeg ikke på, men hvis I vil have optagelsen, gør I, hvad jeg siger.
Sæt Creedy under døgnovervågning. Når han ikke kan pille næse, uden I ved det, -
- så kontakter jeg jer igen.
Hej så længe.
Rookwood!
Hvorfor træder du først frem nu?
- Hvad ventede du på? - Jeg behøvede dig, kommissær.
- Hvad laver han? - Sikker på du vil vide det?
Sutler kan ikke stole på dig længere, kan han? Og vi ved begge hvorfor.
Når jeg udsletter Parlamentet, vil en anden blive ofret.
Og hvem vil det blive? Dig, mr. Creedy.
En så klog mand som dig har sikkert overvejet dette.
En så klog mand som dig har sikkert en plan.
Den plan er grunden til, at Sutler ikke stoler på dig.
Det er derfor, du bliver overvåget lige nu.
Der er Øjne og Ører i hvert et rum i huset og hver en telefon er aflyttet.
- Sludder. - Tror godt du kender sandheden.
- Hvad vil du have? - Sutler.
Du ved dette var uundgåeligt, at det ville blive mellem dig og ham.
Derfor er Sutler gået under jorden af sikkerhedsgrunde.
Derfor er flere af dine mænd tæt på Sutler, mænd man kan stole på.
- Du skal bare give ordren. - Hvad får jeg ud af dette?
Mig.
Hvis du billiger, sæt et kryds på din fordør.
- Hvorfor skulle jeg stole på dig? - Fordi du ellers ikke kan stoppe mig.
Må vi komme op?
Find jeres eget træ.
Nu har vi overvåget Creedy i flere uger.
Stadig intet... hvad venter han på?
Ja? Det er til dig, kommissær.
Er dette kommissær Finch? Dette er Clark fra 137. distrikt.
Vi har fundet William Rookwood.
Jeg kørte hans navn gennem liste over uidentificerede.
Jeg fandt ham med perfekt tandkort.
Han blev fundet i floden af nogle fiskere uden ID.
- Er William Rookwood død? - Han har været død i 20 år.
Fandens også! Den satan fodrede mig med det pis! Og jeg åd det råt!
- Hvad gør vi nu, kommissær? - Vi gør, hvad vi burde...
Vi finder ham!
Hver dag, mine herrer...
Hver dag, der bringer os tættere på november...
Hver dag, den mand er på fri fod er endnu en fiasko.
347 dage, mine herrer. 347 fiaskoer!
Vi har ikke ressourcerne...
Vi bliver begravet af en lavine af din utilstrækkelighed, mr. Creedy.
Jeg åbner.
Eric Finch?
Fordømt!
- Hvorfor mange er blevet sendt? - Flere hundrede tusinder.
Alle maskerede skal arresteres!
Hit med pengene!
Vi er under belejring. Byen er gået amok.
Det er lige, hvad han ønsker.
"Anarchy In The UK!"
Mr. Creedy, du bærer det fulde ansvar for situationen.
Problemet er, at han kender os bedre, end vi kender os selv.
- Derfor besøgte jeg Larkhill i aftes. - Det er under karantæne.
Jeg måtte bare se det.
Der var ikke meget tilbage, men det føltes underligt.
Jeg havde pludselig en følelse af, at alt var forbundet.
Jeg kunne se det hele, en lang række hændelser der strakte sig til før Larkhill.
Jeg følte, jeg kunne se alt der var sket.
Og alt hvad der ville ske.
Det var som om et perfekt mønster blev lagt for mine fødder.
Og jeg indså, at vi alle var en del af det.
Og vi alle var fanget af det.
- Så du ved, hvad der vil ske? - Nej, det var en fornemmelse.
Men jeg kan gætte.
Med så meget kaos, vil nogen gøre noget dumt.
Og når de gør det, bliver ting modbydelige.
Oprørere blev anholdt i Brixton.
Og så vil Sutler blive tvunget til at gøre det eneste, han kan gøre.
Der behøver V bare at holde sit løfte.
Og så...
I aften gælder det.
Er du klar?
Er vi klar?
- Jeg savner den sang. - Jeg troede ikke, du kom.
Jeg sagde, jeg ville.
- Du ser godt ud. - Tak.
Må jeg spørge, hvordan du kunne undgå at blive opdaget?
Et falsk ID-kort virker bedre end en Guy Fawkes-maske.
Hver gang jeg hørte en sirene, var jeg urolig for dig.
Jeg var urolig for mig selv i en tid.
Men en dag handlede jeg ind, og en ven fra BTN stod i køen bag mig.
Jeg var så nervøs, at jeg tabte pengene, da kassedamen spurgte om pengene.
Min ven samlede dem op og rakte mig dem.
Hun kiggede mig lige i øjnene.
Hun genkendte mig ikke.
Hvad du gjorde mod mig, virkede vel bedre, end jeg forestillede mig.
Jeg har en gave til dig. Men før du får den, vil jeg gerne spørge dig om noget.
Vil du danse med mig?
Nu? På din revolutions aften?
En revolution uden dans er en værdiløs revolution.
Det vil jeg meget gerne.
I aften vil jeg tale direkte til disse folk og klargøre situationen for dem!
Nationens sikkerhed afhænger af total eftergivenhed.
I aften vil enhver demonstrant, enhver ophidser eller agitator statuere et eksempel.
Der er en uforudset hændelse...
- Og hvad er det? - Hvis terroristen får held med sig...
- Det får han ikke. - Det er meget usandsynligt men hvis nu...
Hvis han får det og der sker noget med den bygning, -
- vil jeg i stedet for dagens avis læse om mr. Creedys afgang!
Du har haft travlt. De er meget bange nu.
Har hørt at Sutler kommer med en offentlig udtalelse i aften.
- Det er snart tid. - Maskerne var en genistreg.
Det var mærkeligt at se dit ansigt overalt.
"Skjul hvem jeg er, og hjælp mig med at finde en slags forklædning" -
- "som kan fremme det som er mit mål."
- Helligtrekongers aften. - Viola.
Jeg forstår det ikke.
Hvordan du kan være det vigtigste der er sket for mig, og jeg næsten ikke ved noget om dig.
Jeg ved ikke, hvor du blev født, hvem dine forældre var, om du var enebarn.
Jeg ved ikke engang, hvordan du ser ud.
Vær sød, Evey...
Der er et ansigt bag denne maske, men det er ikke mig.
Jeg er ikke mere ansigtet, end jeg er musklerne under eller knoglerne under dem.
- Jeg forstår. - Tak.
Der er ikke meget tid. Jeg har noget, jeg må give dig.
Jeg tog forbi Parlamentet...
Har aldrig set noget lignende. Tankvogne, luftværn, infanteri.
Får en til at ønske, at ingen kommer i aften.
Hvad hvis der kommer nogen?
Hvad der normalt sker, når ubevæbnede stiller sig op imod bevæbnede.
Vi har gennemsøgt tunnellerne i ugevis. Tror du virkelig, du vil finde ham der?
Kommissær! Alt er gået galt, ikke sandt?
Undergrundsbanen! Jeg troede, de lukkede den.
Det gjorde de. Det tog mig næsten 10 år at rydde skinnerne og lægge et stykke selv.
Lad mig vise dig det.
- Sporene fører til Parlamentet. - Ja.
- Så det vil virkelig ske, ikke sandt? - Det vil det, hvis du ønsker det.
Det er min gave til dig. Alle mine ejendele, mit hjem, mine bøger, galleriet, -
- dette tog. Jeg overlader det til dig.
- Er det endnu et kneb, V? - Nej, ikke flere kneb, ikke flere løgne.
Kun sandheden. Og sandheden er, at du fik mig til at indse, at jeg tog fejl.
At det er ikke mit valg at trække i det håndtag.
Fordi denne verden jeg er en del af, og jeg hjalp med at skabe, vil ende i aften.
Og i morgen vil en ny verden begynde, nye mennesker vil skabe.
Og valget er deres.
Hvor skal du hen?
Det er tid for mig at møde min skaber og gengælde, hvad han har gjort.
Vent! Du behøver ikke at gøre dette! Vi kan tage væk sammen.
Nej, du havde ret med hensyn til mig. Intet træ venter på mig.
Alt hvad jeg ønsker, alt hvad jeg fortjener, er for enden af den tunnel.
Det er ikke sandt!
Jeg kan ikke.
Ærede medborgere. I aften vil vores land, alt hvad vi står for og vi ærer, -
- stå over for en stor og frygtelig trussel.
Området er sikret, sir.
Dette angreb på os vil ikke gå uset hen...
- Hvor er han? - ...eller ustraffet!
"Penny for the Guy".
Vores fjende er lumsk, ønsker at splitte os, -
- og udslette vores fremragende nations fundament.
- Jeg har holdt min del af aftalen. Har du? - Bring ham ned.
I aften skal vi være urokkelige. Vi skal være beslutsomme, -
- men vigtigst af alt, skal vi være forenede.
Dem der bliver fanget i aften, vil blive anset som fjendens allierede, -
- og anklaget som en terrorist uden nåde.
Jeg vil se hans ansigt.
I aften sværger jeg højt og helligt, at retfærdigheden vil være hurtig, -
- den vil være retskaffen og den vil være uden nåde.
Endelig mødes vi.
Jeg har noget til dig, kansler. En afskedsgave.
For alt det du har gjort, for det du måske har gjort, og for det eneste du har tilbage.
Farvel, kansler.
Mr. Creedy...
Modbydeligt!
Når det er klaret... det er tid til at se dit ansigt.
- Tag din maske af. - Nej.
Trodsig til det sidste.
Du vil ikke græde som ham, vil du? Du er ikke bange for døden. Du er som jeg.
Det eneste vi har tilfælles, mr. Creedy, er at vi begge snart skal dø.
- Hvordan vil det ske? - Med mine hænder omkring din hals.
Sludder...
Hvad vil du gøre? Vi har gennemsøgt stedet.
Du har intet. Intet andet end dine knive og dine smarte karatetricks.
Vi har våben...
Nej, I har patroner og håbet, at når I løber tør, vil jeg ikke stå oprejst længere, -
- for hvis jeg gør det, vil I være døde, før I genlader.
Det er umuligt!
Dræb ham!
Min tur!
Dø! Dø!
Hvorfor vil du ikke dø?
Bag denne maske, er der mere end kød.
Bag denne maske, er der et ideal, mr. Creedy, -
- og idealer er skudsikre.
Dette er Boone. Området er sikret.
Dette er Aykroyd. Hold kommunikationen stram. Dette skal ikke blive værre.
V!
- Vi skal stoppe blødningen! - Gør det ikke. Jeg er færdig.
- Det er jeg glad for. - Sig ikke det.
Jeg taler kun sandt.
I 20 år så jeg kun denne dag, intet andet eksisterede.
Indtil jeg så dig.
Da blev alt ændret.
Jeg blev forelsket i dig, Evey.
Som jeg ikke vidste, jeg kunne.
Du må ikke dø!
Det er det smukkeste, -
- du nogensinde kunne have givet mig.
V?
Øjne og Ører har påvist aktivitet mod Trafalgar Square
Vi har fjendtlig kontakt.
Stå stille.
Evey Hammond, ikke sandt?
- Så er det forbi. - Næsten.
Stop! Fjern hånden fra det håndtag.
Nej.
Fjenden nærmer sig hastigt. Hvad skal vi gøre?
Centralen svarer ikke. Det gør Creedy heller ikke.
Heller ikke kansleren...
- Hvorfor gør du dette? - Fordi han havde ret.
- Ret i hvad? - At landet behøver mere end en bygning.
Det behøver håb.
Skyd ikke!
Du godeste gud.
Det er tid.
Sig mig...
Kan du lide musik, mr. Finch?
- Den musik. - Ja, hans musik.
Hvem var han?
Edmund Dantes.
Og han var min far. Og min mor.
Min bror. Min ven.
Han var dig...
...og mig.
Han var os alle.
Ingen vil glemme den aften, -
- og hvad den betød for dette land.
Men jeg vil aldrig glemme manden, og hvad han betød for mig.
Danske tekster: Lightkeeper